Dobrý večer,
je prosím Vás tato slohovka vypravování? Ptám se proto, aby to nebyl
dějový popis. Je tam určitý začátek (.....), který navazuje na moji
práci. Je tam plno chyb a nesmyslu, které samozřejmě opravím.
děkuji
Africké dobrodružství
.....byl jsem tak okouzlen přirodou, že jsem úplně zapomněl, že jsem
součástí školního oddílu. Začal jsem hledat stopy poo mích přátelích.
Pobíhal jsem z jedné strany na druhou. ,,Jiirkoo, Terezooo, pane profesore,
haloo!´´ křičel jsem. Nic se neozvalo, pouze jsem slyšel zvuky přírody a
poskakujícich opic na stromech.
Patnáct minut jsem se prodíral listnatou florou a stále ani náznak
přitomnosti lidské bytosti. Začal jsem propadat panice a strachu. Obloha se
pomalu zatahovala. ,,Zachovej klid, ty to zvládneš!´´ říkal jsem si.
Rychle jsem si prohrabal kapsy, ovšem telefon jsem zapomněl v táboře,
jediné co jsem měl byl foták a svítíci baterka. Přemýšlel jsem kudy se
mám tentokrát vydat, když v tu chvili přiskočila opice na větev, která
byla těsně nademnou. Vylekaně jsem sebou cukl a spadl na zem. Podíval jsem
se na opici, která stále sedela na vetvi a hledala přímo na mě. Byl jsem
v udivu, stále mě pozorovala a lidskými gesty jako kdyby mi říkala ,,pojd
zamnou,´´. Popoběhla, když jsem vstal, čekala až jí budu následovat, aby
mohla udělat další pohyb. ,,Možná mi chce ukázat cestu,´´ říkal jsem
si a vydal se za ní. Musel jsem se přizpůsobit její rychlosti, jelikož byla
velmi mrštná. V hlavě jsem si říkal, zda je to ta spravná cesta a doufal
jsem, že své přátelé najdu. Ikdyž mi to přišlo vše podivné, překonal
jsem veškeré překážky, které mi opice připravila. Poté se zastavila a
zmizela v korunách stromů. Rozhlížel jsem se po okoli, ale nikde nic.
Po nekolika minutách jsem slyšel vřeštění v listech stromů. Pomalu a
vystrašeně jsem se otočil k těmto zvůkum. ,,Nééé´´ zařval jsem,
když houno skákajících opičáku mířilo přimo na mě, chtěl jsem utéct,
ale náhle jsem zakopl a spadl na zem ,která podemnou propadla. ,,Auu´´
zařval jsem. Cítíl jsem bolest. Při pohledu na ruku, mě zachvátila panika,
měla atypický tvar, byla zlomená. Byl jsem v rozpacích. ,,Pomoc,´´ začal
jsem řvát. Ale nikde nic. Jáma byla asi 5 metrů hloboká byl jsem
bezmocný.
Na obloze byla tma a mě zachvátil strach a zoufalství. Seděl jsem tam se
smutkem a přál jsem si, abych byl s mými blízkými. Začal jsem pocitovat
žízen a hlad. ,,Zachovej klidnou hlavu,´´ připomněl jsem si ze skautu.
Vytahl jsem z kapsy baterku a rozvitíl ji. Nemohl jsem věřit vlastním
očím, všude okolo mě zářilo zlato a klenoty. Představoval jsem všechny
ty praci, které bych za to mohl mít. Už mi došlo, proč mě opičák dovedl
až sem. Začal jsem přemýšlet jak se dostat pryč, napadlo mě, že bych
mohl nahoru nějak vylézt, ovšem se zranenou rukou jsem toho moc nedokazal.
Jediné co jsem měl by foták a svítivá baterku. ,,Hm, led baterka,´´
říkal jsem si a potom mě to napadlo. Byla to extra silná led baterka.
,,Morseovka,´´ vykřikl jsem a zasměřoval jsem baterku směrem nahoru a
začal vysílat morseový přikaz S.O.S. Tři krátké, tři dlouhé a tři
krátké signály a dokola. Po půl hodině jsem slyšel vykřikujíci mé
jméno, byli to mí přátelé! V mých očich se spustili slzy radosti.
Kamarádi me vytáhli a odvezli do nemocnice. Nakonec vše tedy dopadlo
šťastně, má ruka je v sádře, ale není to vážné. Nálezem zlata jsem
se stal slavný po celém světě, jelikož jakožto nalezce jsem mohl
rozhodnout jak naložit s penězmi. Peníze jsem věnoval charite a modernizaci
afrických škol.
Zajímavá 0 před 3004 dny |
Sledovat
Nahlásit
|
Podle mě ano. Dějový popis by bylo něco jako toto: Ráno jsem vstal a ač
nerad, došel jsem do školy. S ostatními nešťastníky jsem přežil
dopoledne i část odpoledne a až s posledním zvoněním jsem se konečně
mohl hluboce nadechnout a vyrazit do ulic.
Nebo. Roku xxxx se vojsko přehnalo přes území xxx…
0
před 3004 dny
|
0 Nominace Nahlásit |
U otázky nebylo diskutováno.
Nový příspěvek